"Kjære aktede eier av Juleland,
jeg svarer på din annonse i Spicy Menace Comic,
volum 12, nummer 36.
Har jeg lyst til å jobbe i Juleland? Det kan du banne på!
Jeg har jobbet for MCS vaktmestertjenester i 19 år.
Jeg har ansvar for å sende farlige kjemiske gasser over hele verden.
Jeg jobber også på skoler,
der viserektoren sier at jeg har bein i nesa.
Jeg er villig til å gjøre hva som helst
for å bli en av dine ansatte i Juleland.
Gode ønsker,
Bing Partridge."
Mamma?
Pappa?
Nei, nei...
Nei...
Du, mannen... Jeg har noe til deg.
En invitasjon til Juleland.
Jeg visste det!
Er du slem eller snill?
Snill.
Bare de som virkelig fortjener det, får dra til Juleland.
BASERT PÅ BOKEN NOS4A2 AV JOE HILL
NOSFERATU
Vic?
Forlot du meg bare uten å ta farvel?
Jeg forlot deg ikke.
Det var det mamma sa. Hun sa du forlot oss begge.
Vel, da misforsto hun meg.
Så hjelp meg med å forstå det.
Vent litt. La oss... Hvordan klarte du å finne meg?
Jeg skulle ikke ha trengt å finne deg, pappa.
Chrissy, vennen min. Hvem er det?
Vent litt.
Du har rett.
Jeg burde gått frem på en annen måte.
Men jeg... Jeg måtte komme meg ut derfra.
Jeg og moren din får frem det verste i hverandre.
Hun får det bedre uten meg.
Det er best slik.
Du burde ha sagt det til meg.
Jeg tabbet meg ut.
Unnskyld.
Men jeg stiller opp for deg, småen.
Uansett hva det gjelder.
Det er Tiffany Jones.
Det burde jeg ha skjønt.
Drakk de?
Ja.
Kanskje når han går tom for øl...
Hun er en bartender, for Guds skyld. Dette er helt perfekt for ham.
Jeg går og legger meg.
Vicky, hvordan fant du det ut?
En drittsekk har tegnet peniser på lasterampen igjen.
Herlighet. Jeg skrubbet dem vekk sist uke.
Ja. Vel, du må gjøre det igjen.
Herregud.
Lag ny kaffe. Denne smaker hestepiss.
Nei!
Vic.
Vic?
Går det bra med deg? Du hastet ut hit,
og nå er du helt i din egen verden.
Hva var navnet på den skitne dukken du hadde i tredje klasse?
Hva?
"Musen"?
Eller var det "Kaninen"? Nei. "Petey".
- Den jeg mistet. - Det er nok forstanden du har mistet.
Nei. Hva var navnet dens?
Det var ikke en dukke, men en kanin, og navnet hans var Leonard, så...
Hvis du vil erte meg, kan du gjøre det hjemme hos meg
der det er gress, så jeg kan være, du vet...
Ok. Bli der.
Hvor skal du?
Helt ærlig har jeg ingen anelse.
Dæven steike!
Craig! Hallo.
Går det bra med deg?
Går det bra?
Hva var det?
Hva så du?
- Det, Vic. Det, for helsike. - Bare fortell meg hva du så, Craig.
Jeg så en bro, ok? Jeg så en bro akkurat der.
Og jeg så deg kjøre over den.
Bra.
Jeg prøvde å følge etter, og...
Kanskje jeg er den eneste som kan krysse den.
- Hva? - Hent sykkelen din.
Hvor førte den deg?
Vel, den første gangen førte den meg til pappas forsvunne klokke.
Den andre gangen hjem til dama hans.
Akkurat nå...
...til en søppelfylling.
Leonard?
- Leonard! - Ja.
Hva i helvete?
Aldri kjør over den igjen. Av noen som helst grunn.
Den ene dagen finner du kaniner, og den neste er hunden din død.
- Jeg har ikke hund. - Da er det deg.
Da er det deg. Da er det deg isteden.
Jeg har aldri sett deg så redd.
For å være ærlig, Vic...
Jeg vet ikke hvordan du ser noe som helst akkurat nå.
- Vic... - La oss komme oss vekk herfra.
Vic?
Vi stikker.
Kan du hente mappen for Hawkeye Farms-saken, Nadine?
Takk.
Gjør biblioteker leveranser nå?
Det ville du vel ha likt. Miss Howards svartelistet deg
etter Stolthet og fordom -hendelsen.
Det er seks år siden.
- Hun prøvde å ringe politiet. - Hun ringte.
Hun prøvde å få meg til å anmelde meg selv.
Kom igjen, Maggie, ikke mer Wraith-prat.
Hør her, bare rundt 500 ble laget.
- Maggie... - Nesten ingen bruker dem.
De er snarere utstillingsbiler,
for så fort de blir ødelagt, er det vanskelig å finne deler.
Så nå vil du se etter Wraith-deler.
Det er en gammel bil. Den må ha brutt sammen på et tidspunkt.
Finner du delene, finner du Wraithen, og Danny.
Peter Ives tok ham ikke alene.
Ifølge... Scrabble-posen din?
- Jeg er lei for det. - Det går bra.
- Jeg vet du var glad i Danny. - Er.
Jeg er glad i ham. Jeg lærte ham å lese.
Ok. Vel, han er sannsynligvis...
Et bilopphuggeri i Nebraska har Wraith-deler.
Vær så snill.
Unge Bing Partridge, mannen i søkelyset.
Det er på høy tid å ta en prat, sir.
Trolig ditt livs viktigste prat.
Charles T Manx til tjeneste. Adm.dir. for Juleland-foretaket,
direktør for Juleland underholdning,
formann for Moro.
Skjebnen har ført oss sammen.
Jeg var på vei hit for å finne en viss person,
en person som kan finne en Snarvei...
...da jeg mottok jobbsøknaden din for Juleland.
Det er du som har skrevet dette brevet, ikke sant?
Tilbyr du meg en jobb?
Rolig nå, Mr. Partridge. Jeg intervjuer deg for en fremtid.
Om ikke du heller vil bruke resten av livet på å skrubbe vekk
enkle tegninger av mannlige kjønnsorganer.
- Hva? - Peniser, Mr. Partridge. Peniser.
Juleland trenger en ny sikkerhetssjef
til å beskytte verdens barn.
Du er vel enig i at barn trenger beskyttelse?
Jeg tror det.
Sett deg i bilen, da. Tiden går, sir.
Takk.
Jeg har fulgt med på deg, Bing,
og jeg lurer på noe vedrørende jobben din ved Sochempharm.
Hvilke gasser har du tilgang til?
Å, oksygen, nitrogen, helium...
Noe ved navn sevofluran. Mest brukt av tannleger.
Vi kaller det pepperkakerøyk på grunn av lukten.
Det er et bedøvelsesmiddel.
En liten dose får en til å gjøre stort sett det folk ber en om.
Man blir lett påvirkelig.
Ja.
Er dosen for stor, svimer man bare av.
Akkurat.
La meg være ærlig mot deg, Mr. Manx.
Helt siden jeg skrev det brevet, har jeg drømt om Juleland.
- Og det var... det var skummelt. - Skummelt?
Nei, bevare meg vel! Er varm kakao skummelt?
Er gaver hver dag skummelt?
Nei. Ikke skummelt på den måten, men...
Skummelt fordi... Jeg aldri klarer å komme meg inn.
Vel, bare veldig spesielle personer slipper inn.
Er jeg spesiell?
Jeg studerer deg for å finne det ut.
Si meg, Bing, da du drømte om Juleland,
blunket månen til deg?
Hvordan... Hvordan visste du det?
Fordi du kanskje hører hjemme i Juleland.
Beklager, Mr. Manx. Jeg bare... Jeg er veldig trøtt.
Jeg tror jeg kommer til å sovne.
Bra.
Veien til Juleland...
...er brolagt med drømmer.
Så...
Pappa sier vi får det bedre uten ham.
Kanskje vi gjør det.
Nå slipper vi å gi ham pengene etter å ha skrubbet toaletter hele dagen.
Kanskje du kan skaffe en ekstra klient eller to.
Ja?
- Ansette noen til å hjelpe deg. - Jeg har vurdert det.
Ha deg på ettermiddagene og i helgene, og...
...når du har fullført videregående, kan vi gjøre det stort.
Vic!
Willa sa du søker deg inn på RISD. For en flott skole.
Ja, vi snakket nettopp om Vics fremtid.
Hvis dere trenger noe, er det bare å gi beskjed.
En gammel studievenninne av meg jobber på opptakskontoret.
Takk, Mrs. Brewster.
Alt er skinnende rent!
Det er omtrent halvparten så mye uten ølmuggene til faren din.
Ser du det?
Du har ikke spurt meg om RISD.
RISD...
Hva er egentlig det?
Det er Rhode Island School of Design.
En god høyskole for de skjønne kunster.
Det ville vært flott å høre om den fra deg fremfor Angela Brewster.
Det var pinlig.
Jeg vil studere.
Din fars ølsnakk har visst satt griller i hodet på deg.
- Han er helten, jeg er skurken. - Nei, du holdt familien samlet.
- Og ga oss tak over hodet. - Jeg vet det. Du er den sterke.
Det bekymrer meg at pappa skal bo sammen med en bartender.
Ikke tenk på det.
Det er ikke ditt ansvar.
Dette suger, Vicky. Det var faren din som dro.
Han er bedre rundt meg.
Beklager, mamma.
Lov meg én ting.
Hvis det er sprit i...
...i det huset, så kommer du rett hjem igjen, ok?
Glad i deg.
Ikke verst.
Mamma sier jeg er for gammel til å tegne med kritt,
og at vanlige jenter tekster med vennene sine.
Min mor fortalte meg det samme. Hvem sier at vi vil være vanlige?
Jeg vil ha venner.
Vic?
Faren din sa du var syk, men at du vil være bedre om et par dager.
Jeg er bedre, takket være deg.
Disse er dine.
Ja. Jeg reduserte størrelsen, så du kan bruke dem.
- Jeg skrev nummeret mitt inni. - Jeg har det allerede.
Bra. Ring hvis du trenger noen tips.
Og selv om du ikke gjør det. Ok?
- Skal du dra? - Jeg vil være i nærheten.
Vi skal alltid være venner. Ok, larve?
Ok, røyskatt.
Beklager.
Vic, vent.
Vent på meg.
- Beklager, det var ikke meningen å... - Nei da. Hva foregår?
Hva skjer?
- Hva er i veien? - Bare... jeg og mamma...
Ja?
- Hei, Vic. - Hei.
- Du overrasket oss. - Ja, jeg vet det.
Beklager at jeg var så kjip i går kveld. Jeg ble bare...
...overrasket over at du dro.
Det går bra.
Vi finner ut av det.
Hun kan bo på hobbyrommet mitt. Vi kan ommøblere litt.
Ja visst.
Ok?
- Vet mamma at du er her? - Ja.
Her har vi laboratoriet.
- Jøye meg. - Ja.
- Vil du ikke ha meg her? - Selvsagt vil jeg det.
Jeg vet bare ikke om dette er det beste stedet for deg nå.
Du har skole og studiegreier.
Mamma vil ikke at jeg skal studere.
- Du har i det minste tro på meg. - Selvsagt kan du studere.
Du, Tiff... liker ikke så godt
at folk tar på dritten hennes.
- Dritt er rett ord. - Du.
Dette er hennes hus. Ok?
Oppfør deg pent, og ikke ta på noe.
Det er deg og bestemor.
Det skal være en overraskelse til meg, så ikke rør det.
Bestemor var glad i mamma.
Alle var glad i moren din. Den kvinnen lyste opp et rom.
Pappa, jeg må spørre deg om noe.
Kan du noensinne se for deg... at det skal bli oss tre igjen?
Du, jeg og mamma.
Hør her...
Moren din og jeg vokste opp sammen.
Vi hadde noen fine stunder. Det aller beste var at vi fikk deg.
Ting har endret seg mellom oss.
Jeg kan aldri dra tilbake dit.
Ok?
Forstår du det?
Ja.
Jeg skal gå og glatte over ting med Tiffany. Bli her inne.
Greit.
Det er helt sikkert greit.
Du, jeg og Tiff.
Greit.
En fyr kom inn for å få fikset en Wraith fra 1938.
Venstre støtfanger foran var bøyd.
Jeg måtte bytte ut bremsetromlene.
Han sa han hadde glidd på underkjølt regn og kjørt i grøfta.
Når var dette?
For 32 år siden i oktober.
Vel, du virker sikker på datoen.
Det var da sønnen og sønnesønnen min forsvant sammen med bilen,
og den drittsekken som eide den.
- Du husker eieren? - Ja.
Han var en sykelig fyr. Dårlige tenner. Rundt 80 år gammel.
Og sønnen din fikset bilen hans?
Robbie ble trollbundet av den bilen. Selv når den gjorde skumle ting.
Hva slags skumle ting?
Den helvetes bilen startet av seg selv.
Robbie sa grunnen var kryssede tenningsledninger.
En dag jeg kom hjem, ropte Robbie junior:
"Bestemor, bilen har tatt pappa."
Jeg dro ut. Den helvetes tingen presset Robbie mot en garasjevegg.
Robbie sa skylden var hans. Den rullet ned fra klossene den sto på.
Den bilen levde sitt eget liv.
Så... en dag jeg kom hjem,
var bilen borte.
Sønnen min var borte, og sønnesønnen min også.
Vel... folk drar av mange ulike grunner.
De dro ikke, sheriff. Familien min ble bortført...
...og innerst inne vet jeg at det var det lille kreket som bortførte dem.
På et vis.
Vel...
...kan du ringe meg hvis noen spør etter deler til en gammel Wraith?
Det vil ikke gjøre mye nytte.
Men greit.
Juleland?
Nei, Juleland ligger vestover.
Og én gang i året, Bing Partridge,
bringer jeg en spesiell person dit.
Meg?
Alle barn er velkommen,
men voksne må først bevise at de er verdig.
Jeg gjør hva som helst, Mr. Manx.
Du må hjelpe meg å redde ti barn.
Redde dem fra monstre.
Hva slags monstre?
Foreldrene deres.
De slemme.
Hvis hver dag var julaften for et barn,
fremfor atter en marerittaktig dag,
ville ikke det vært flott?
Jo. Jeg antar det.
Mr. Manx, å ta barn fra foreldrene deres, er ikke det kidnapping?
Absolutt ikke.
Man redder dem.
Alle barn ville gitt tennene sine for å leve en evighet i Juleland.
Det er noe lenger fremme som jeg vil du skal se.
Tiff! Visste du at Vic skal gå på kunsthøyskole?
Hun har et talent, akkurat som deg, skatt.
Selvsagt har hun det. Hun er datteren din.
Vel, jeg må komme inn først.
Når gjør du det?
Søknadsfristen er snart over.
Så du vil begynne der...
Neste høst, hvis jeg kommer inn.
- Hva mener du med "hvis"? - Hvis jeg kommer inn.
Du kommer garantert inn.
Å, helvete.
- Dette er latterlig. Sett deg inn. - Mamma, du bør ikke være her.
- Ikke du heller. Vi drar herfra. - Jeg drar ikke.
Hun kom hit for å prøve å redde deg.
- Vet du hva, Linda... - Redde ham? Fra hva da?
- Fra dette. Fra dette. - Å, ok!
Hun kom hit fordi hun har et talent.
- Hun vil studere. - Vicky, se på meg.
Blir du i dette hospitset med din stordrikkende far,
vil du bare ende opp som en gravid bartender
ved siden av denne masterstudenten i Margarita-drikking.
Unnskyld meg, men hva er galt med å være bartender?
- Du vasker hus. - Men jeg splitter ikke familier.
Hvor lenge har du feid over mannen min?
Jeg gir Chrissy den kjærligheten han fortjener.
- Og jeg presser ham ikke. - Linda, sett deg i bilen igjen.
- Fiks det med hendene dine, fyllik! - Så det er dette vi gjør her?
Gi henne en forsmak på den kommende attraksjonen.
Gi dere!
Jeg ringer politiet. Vil du det?
- Ring politiet med en gang. Ok? - Jeg vil ikke ha politiet her.
Chris, jeg drar ikke uten Vicky. Jeg drar ikke uten henne.
Vic?
Vic!
Fiks det med hendene dine! En forsmak på den kommende attraksjonen!
Jeg ringer politiet. Vil du det?
Slapp av. Du er... Du er trygg her.
Hvor er jeg?
Here. Here i Iowa.
Iowa?
Hva? Nei, jeg... Jeg er fra Haverhill i Massachusetts.
I så fall har du reist langt.
Du er småen, ikke sant?
Og jeg tipper motorsykkelen er kniven din,
og at den gamle broen der borte er ditt indre landskap.
Selvsagt, beklager.
Du ser ut til å være i den alderen. Dette er nok fortsatt nytt for deg.
Du tror vel du holder på å bli gal, men det gjør du ikke.
Du er en sterk kreativ.
Vent, har du noe til meg? Noe noen har lagt igjen eller mistet?
Ja. Jeg har ventet på deg.
Jeg får egentlig ikke lov til å bo her,
men Miss Howard syns synd på meg fordi jeg er foreldreløs.
Jeg tror jeg har sett dette stedet før.
Scrabble-brikkene mine sa du skulle komme.
De kan fortelle meg nesten alt, hvis jeg hører etter.
De kan ikke gi meg egennavn, dog, som i Scrabble.
Men kallenavn er greit, derav "småen".
Jeg heter forresten Maggie Leigh.
Vic McQueen. Pappa kaller meg småen.
Vel, småen, når tar vi oss av det kneet.
Jeg liker akvariet ditt.
Takk. Det er jævlig slitsomt å rengjøre.
Hva kalte du broen min tidligere, da vi var utendørs?
Den er et indre landskap. En verden du har funnet på selv.
Alle har dem, men bare sterke kreative kan trekke sine
inn i den virkelige verden ved hjelp av en kniv.
- Sykkelen min. - Akkurat.
Den kutter stoffet mellom den virkelige verden og tankeverdenen.
Og gir deg tilgang til broen din.
Beklager.
Hver gang jeg krysser den,
får jeg sterk hodepine, og det føles som jeg har en nål i venstre øye.
Det er k...
...kostnaden for en gave.
Jeg pleide ikke å stamme før posen min fant meg.
Jeg var på din alder, kanskje litt yngre.
Men det varierer, det er som puberteten.
Jeg vet hva du tenker.
Hvorfor deg, ikke sant? Eller meg?
Men tenk på saken.
Noen mennesker er filmstjerner.
Noen mennesker snakker et dusin fremmedspråk
eller er fantastiske kokker,
og noen mennesker er sterke kreative.
Mennesker som oss?
Jeg er et medium. Det er en gave, men det er annerledes.
Jeg bidrar til å tolke det statiske.
Takk.
Du sa du hadde noe til meg.
Brikkene mine har snakket om deg i flere dager.
Hva er småen her for å finne?
Herregud, nei. Jeg...
Det er nifst, jeg vet det.
WRAITHEN
"Wraithen". Er det noe du har mistet?
- Nei, men jeg ser etter ham. - Er det en fyr?
Det er en seriebarnekidnapper.
Han er også en sterk kreativ.
Han tok et barn jeg kjenner.
Jeg bør nok dra
før broen min, eller mitt indre landskap, forsvinner...
Takk.
Tusen takk skal du ha.
Jo, men brikkene mine sier at du skal hjelpe meg med å finne...
Takk for all hjelpen, Maggie. Trist å høre at du mistet vennen din.
Daniel. Han heter Daniel Moore. Han er åtte år, Vic.
Wraithen drepte moren hans og tok ham
fra det eneste hjemmet han kjenner til. Bare vent, er du snill.
Du er den eneste som kan stoppe ham, ok?
Hun som finner forsvunne ting, kan finne forsvunne barn.
Innser du ikke at du har blitt utvalgt?
Jeg vil ikke være utvalgt.
Brikkene dine tar feil.
Vic?
Haley.
Hvordan gjorde du det?
Haley, hør her.
Ikke fortell dette til noen.
- Hvor ble broen av? - Du må love meg det.
- Du klemmer meg i armen. - Den broen er farlig.
Det er flaggermus i den, samt rare steder og mennesker.
- Du skremmer meg. - Bra.
Lov meg at du ikke vil si noe.
Jeg lover.
- Jeg er lei for det. - Det går bra.
- Hva gjør du egentlig her ute? - Mittens har rømt.
Han vil komme tilbake igjen. Han gjør alltid det, ikke sant?
La oss dra hjem. Jeg gir deg skyss.
Ta på deg hjelmen.
Sett deg bakpå.
Ta et godt grep rundt hofta mi. Ikke slipp taket.
Mr. Manx, Mr. Manx!
Det er en død jente i isen.
Ikke død.
Ikke ennå.
Kanskje ikke på flere år.
Hva slags sted er dette?
Dette, Mr. Partridge, er Kirkegården for det mulige.
Alle disse er barn...
...som, hvis ikke jeg gjør noe, vil få barndommen sin frastjålet
av mødrene og fedrene sine.
Alle sammen.
Slått med kjettinger,
fôret med kattemat,
solgt til pervoer...
Se på denne.
Lily Carter.
Tvunget inn i et syndig liv av faren sin.
Hun var sjanseløs.
Barndommen hennes endte før den overhodet begynte.
Skulle ønske noen kunne ha tatt henne med til Juleland.
Man kan stille foreldrene på rekke og plante en kule i hodene deres
for min del.
Eller en spiker.
Skulle ønske jeg kunne ha reddet deg den gangen, Bing.
Men vil du hjelpe meg med å redde de andre?
Før det er for sent.
Ja. Ja.
Bra.
Vi drar tilbake til bilen for å drikke kakao.
Så må vi jobbe.
Det finnes noen som kanskje vil true
flotte og magiske Juleland.
Noen i Haverhill.
Si meg, Bing Partridge, hva vet du om Snarveien?